~ נקרע ותוקן ע"י ~ שאולי fraiman סונכרן לגירסה זו ע"י
היטלר ניגש למגדת עתידות ושואל:
"?מתי אמות"
ומגדת העתידות עונה:
בחג יהודי.
"?היטלר שואל, "איך את יודעת
והיא עונה:
".כל יום שתמות יהיה חג ליהודים"
היכן שהוא בפולין חורף 1944
אז אתם שואלים, בתור יהודי,
איך אתה מסוגל" "?לספר בדיחה בתקופה כזאת
אבל כך שרדנו.
היו כמה דברים שעזרו לנו להחזיק מעמד.
את כל השאר הגרמנים לקחו.
הם בנו חומות גבוהות ומעליהן חוטי תיל כדי לכלוא אותנו בגטו.
הם בודדו אותנו מהמתרחש בשאר העולם למשך שנים בלי כל ידיעה.
נאלצנו להסתמך על הדברים הקטנים:
בדיחה מקאברית,
יום שמש בהיר,
שמועה מפיחת תקווה.
לכן נהגתי לשבת ליד חומת הגטו...
ולהתבונן בעץ שלידו נשקתי לחנה לראשונה.
ליד החומה הזאת הכל התחיל...
בגלל דף עיתון בודד.
לא! זה מסוכן מדי!
לאן היא יכולה ללכת? לא!
תברחי, מתוקה, תברחי!
תשמרי על עצמך. תברחי, תברחי!
יקירה!
נתראה בקרוב! אנחנו אוהבים אותך, לינה!
עצור!
מה אתה עושה כאן? מנסה לברוח מהגטו?
שמך!
יעקב חיים.
אתה לא יודע שעל יהודים מוטל עונש מוות...
אם הם ברחוב אחרי שעת העוצר?
אתה צודק. אתה צודק , כמובן.
צודק במאה אחוז.
אני לא חושב שהסירנה כבר נשמעה.
יהודי חכמולוג ! לך לשם!
גש לקצין המשמרת...
ואמור לו שהיית בחוץ אחרי 8.
אבל עוד לא 8.
אתה מתווכח?
לך!
כאן רדיו צבא גרמניה.
הייל היטלר!
אנו מגישים עתה מבזק חדשות מיוחד.
בקרב מגננה קשה...
חייליה הגיבורים של המולדת, תחת פיקודו של גנרל פון הרטונג,
הצליחו להדוף את הכוחות הרוסים ליד בזניקה.
בזניקה היא נקודה אסטרטגית חשובה בגזרה זו.
נשדר עתה מסר מפי הפיהרר.
בזניקה.
הרוסים קרובים, רק 400 ק"מ מכאן.
אלוהים! הם בפולין.
מה אתה עושה כאן?
הזקיף שלח אותי להוד מעלתך כדי שתקבע את עונשי הראוי.
אף על פי שלא שמעתי את הסירנה, ובכל הכבוד,
אם השעון שלו מדייק, אז השעון שלך אינו מדייק.
אבל את זה אתה תקבע.
לקבוע?
מה?
את העונש הראוי לי.
אם כי אני מרשה לעצמי לחזור על דבריי:
עדיין לא 8:00.
יש עוד שלוש דקות עד 8:00.
שתי דקות ל 8:00.
אז האדון הזקיף עשה ממני צחוק.
רק משום שיש עכשיו מלחמה, זה לא אומר...
שאנשים צריכים להפסיק לצחוק.
אם יורשה לי?
גם אנו , היהודים, נוטים להתבדח.
אתה גר רחוק מכאן?
עשר דקות, אם אני רץ.
אז מהר.
אפשר לקבל אישור מעבר, בבקשה?
מה אעשה עכשיו , חנה? ננעלתי בחוץ.
צריך להמשיך ללכת.
זה טירוף, חנה.
אני בטח היהודי היחיד בשטח של 400 ק"מ...
שמנסה להיכנס בחזרה לתוך הגטו.
כדי לחצות את המרחק הזה, אתה צריך להיות עכבר.
אלוהים!
למה לא בראת את עמך כגזע של עכברים?
אני שואל אותך בכנות: מה כל כך טוב להיות אדם?
אני הולך.
עוד לא!
חכה עד שהזרקור יעבור.
- מי את? - לינה קרונשטיין.
אני בת עשר וחצי. בן כמה אתה?
זהירות!
מה אתה עושה כאן בכלל? מנסה לברוח?
לברוח לאן? שום יהודי לא יחזיק מעמד עשר דקות בחוץ.
אז אתה נכנס חזרה פנימה?
כן.
אני יכולה לבוא איתך?
איתי?
למה איתי?
אלא עם מי?
טוב.
בואי.
חכי! חכי!
אתה מפחד?
לא, אני מבועת.
בוא! מכאן!
- הנה. - תודה, עכברונת.
הסתתרי! משטרה!
לכאן!
שלום, ילדה.
תודה שהצלת את חיי.
תצטרכי לסלוח לי.
אני עייף מאוד. אני הולך הביתה. כדאי שגם את תלכי הביתה.
אולי אסע בחשמלית.
שלום.
טוב.
לאן תרצה לנסוע? יש לך כסף לנסיעה?
בחייך.
את לא יכולה להישאר כאן. את צריכה ללכת הביתה.
איפה ההורים שלך?
בואי.
הדירה שלנו יותר יפה. יש לנו חדר מגורים.
עשרה אנשים הצטופפו כאן...
אז אין כאן שום חדר מגורים.
אם לא מוצא חן בעינייך, לכי למלון אחר.
לא יפה לדבר אליי כך.
תסלחי לי.
- איפה אשן? - למעלה. בואי.
למה לא כאן?
כי איזה שכן רחרחן עלול לראות אותך ולהלשין עליי,
ואז הגרמנים י בואו. בואי.
- מיצי, מיצי. - עיזבי את החתול.
- אתה לא אוהב חתולים? - לא, אני מעדיף עכברושים.
אני לא רוצה לראות אותך משחקת עם החתול הזה.
וודאי שאני לא רוצה לראות אותך תופסת אותו ואוכלת אותו.
חתול שנותן שיתפסו אותו הוא חולה.
טוב, אבל מה אני אוכל?
אין לך תלושי הקצבה בשבילי.
נכון.
אשרוף את הגשר כשאגיע אליו.
הנה.
תראי.
יש חימום מהארובה.
יש כאן ספר על אפריקה. תקראי בו ותשכחי שאת רעבה.
אל תדאג, אני רגילה לזה.
בואי.
- מה קרה? - איבדתי את הבובה שלי.
מצטער, אין לי בובות.
למה לא?
לי ולאשתי לא היו ילדים.
איפה אשתך? העלו אותה על הרכבת?
לא, ירו בה!
מתחת לעץ.
אל תשאלי אותי איזה עץ, לא טרחתי לברר.
הגיע הזמן לישון.
זה טירוף, חנה.
הצלחתי פחות או יותר לשרוד לאורך כל המלחמה.
אפילו נחלצתי מהמפקדה בחיים.
ועכשיו אני אמור לדאוג לילדה קטנה.
אני יודע שרצינו ילד,
אבל בדרך כלל הם מגיעים כתינוקות,
כך שיש לך הזדמנות להכיר אותם.
נכון,
אבל מה יהיה אם הגרמנים ימצאו אותה? אני אצטרך לשלם את המחיר.
אם הרוסים קרובים כל כך...
זה רק עניין של ימים, נכון?
בזניקה...
גרמנים מתים בכל יום...
הרוסים בדרך...
- קובלסקי! - סגור! סגור!
- הגיע הזמן לפתוח. - עזוב אותי! לך מכאן!
מה אתה עושה?
- אתה לא יכול להתאבד. - תן לי סיבה למה לא.
יש לי סיבה טובה.
זה רק בינינו.
לא תאמין. אמש קרה לי משהו מצחיק מאוד.
בעצם, לא כל כך מצחיק. אתה לא תחשוב שזה מצחיק.
- שם הצטננתי כך... - תגיע לעיקר.
העיקר הוא, ידידי, שאתמול אחרי העוצר, הייתי במפקדת הגרמנים...
- אתה מלשין? - יצאת מדעתך?
אף יהודי לא מצליח לצאת מהמפקדה בחיים אם הוא לא מלשין.
אל תמכור לי שקרים. אני נואש אבל לא טיפש.
צא מכאן, בבקשה. עזוב אותי לנפשי.
בבקשה.
אנשים יגידו שקובלסקי לא הצליח למלא את חלקו בעסקה.
אני זכאי לתספורת וגילוח מדי יום.
בתמורה, אתה יכול לאכול כמה חביתיות שאתה רוצה בבית הקפה שלי.
לא הכנת חביתיות כבר שלוש שנים.
מה אני יכול לעשות? הגרמנים לא מביאים תפוחי אדמה.
אבל הזקן שלך ממשיך לצמוח.
זו לא אשמתי. עסקה זו עסקה.
טוב.
מה אתה מתלונן? התער שלך קהה.
שב.
ספר עם תער קהה זה כמו מוהל עיוור.
- אל תעליב. שב. הנה. - תודה.
קח. מספיק.
טוב. מספיק!
פרופסור!
לא, תודה.
סליחה. שלום, פרופסור.
הצטננתי אמש. יש לך איזו עצה רפואית?
אתה מכיר את המרשם שלי: סיגר וברנדי ממונטה קרלו.
תן לי את היד שלך, פרופסור.
- עבר עליך לילה טוב? - לילה טוב?
אם שלושה מקרי התאבדות ולאיזון לידה
אחת נחשבים ללילה טוב, אז כן.
לילה נפלא, מצוין.
להסתדר בשורות, שניים-שניים! קחו בן זוג!
- הרשל, אתה צריך בן זוג? - כן, אבל אחד שלא משתעל!
פרופסור!
משני אנשים חלשים לא יוצא אחד חזק.
שכחת אותי!
- אני אפרוק , אתה תסחב. - מה ייצא לי מזה?
העונג שבשהייה במחיצתי.
אני צריך לאכול.
אני צריך להאכיל אותך?
טוב.
אתה בסדר?
כן, תודה.
מישה?
איפה אתה? מגניב סיגריה? זה העניין?
אלוהים אדירים!
אתה משוגע? אסור לעשות את זה!
מחר זה עלול להיות אני או אתה כאן.
אנחנו לא אמורים לעשות משהו?
הכי טוב לא לעשות כלום! אני לא רוצה שיירו בי!
באיזו דרך אתה מעדיף למות?
לך מכאן. אל תעמוד כאן.
אני לא יכול לתת לך לעשות מעשה מטופש!
תוכל לעצור אותי?
אני המנהל שלך.
אתה לא מנהל מוצלח כל כך.
אתה לא מתאגרף מוצלח כל כך.
- רוצה לנסות אותי? - אנחנו לא שייכים לאותה קבוצת משקל!
שומר!
השומר בא.
אתה תהיה גוויה יפה.
אני אקח את אחד הממזרים האלה איתי.
לא!
הרוסים בבזניקה.
ואני שמעתי שהיטלר מגיש מועמדות להיות הרב הראשי של ברלין.
- זאת האמת. - לך מכאן!
שמעתי את זה ברדיו!
אסור לדבר. חזור לעבוד.
מה אתה צוחק?
סלח לי, אבל...
שמעתי חדשות טובות.
לך, לך!
יירו בך.
- יש לך רדיו? - מי אמר?
- אתה אמרת. - לא נכון.
- על מה דיברנו? - שתוק!
נחש שכמוך!
היה לך רדיו במשך כל הזמן הזה! אני לא מאמין.
אין לי רדיו. אמרתי את זה רק כדי שלא יירו בך.
איש לא היה אומר זאת אלמלא היה לו.
אתה יודע שמי שיש לו רדיו מסתכן בעונש מוות?
שיקרתי!
שיקרת?
אילו היה לך רדיו ולא היית רוצה שיידעו...
הדרך הכי טובה היא לומר שיש לך,
כי אף אחד שיש לו רדיו לא יהיה טיפש כל כך כדי להודות בכך.
הם יניחו לך, כלומר...
- כלומר מה, יעקב? - לא יודע.
כלומר, יש לך רדיו.
אין לי רדיו.
אני מבין.
לך, לך.
אל תדאג, יעקב. אתה יכול לבטוח בי.
אני אשמור על כך בסוד.
מוטב.
כי אם לא,
תתחיל להגיד קדיש כבר עכשיו, כי זה הסוף שלי.
- יעקב! - מה?
אני רוצה להתחיל להתאמן שוב.
ספר את זה למנהל החדש שלך.
שלום, אנה! מה שלומך?
את נוסעת לאן שהוא?
אני חושבת שמסוכן מדי בשבילך אם אשאר,
אז כדאי שאצטרף להורים שלי בכל זאת.
אפשר לקחת את הספר שלך?
את לא הולכת לשום מקום עד שתאכלי ארוחת ערב.
אתה לא אוכל?
לאכול, תמיד לאכול. זה לא טוב להתמלא עד שמתפוצצים.
מישה, שוב הלכת מכות?
לא, זה שום דבר. יש לי בשורות טובות.
בשורות טובות? אילו בשורות טובות?
שלום, גב' פרנקפורטר.
שלום, מר...
מה שלומך היום?
מר פרנקפורטר, עליי לשאול אותך משהו.
כבר ניצחתי אותך, אבא.
רק אחרי שנאמרת המילה האחרונה, המסך יכול לרדת.
סליחה, מר פרנקפורטר...
רצית לשאול אותי משהו?
אני מוכן לעזור לך עם הצפיפות בדירתך.
לפני שאני שוכח. זה בשבילך.
לפת.
אני יודע שזה לא הרבה. זה לא נראה תמורה הולמת ל...
מר פרנקפורטר.
גב' פרנקפורטר.
באתי לבקש את ידה של בתכם.
בוא איתי לרגע.
אתה יודע איפה אנחנו?
רכבות באות לקחת אותנו ואתה עושה תוכניות להקמת משפחה?
למדנו להסתדר בלי עץ להסקה, בלי תפוחי אדמה, בלי לבוש הולם,
בלי ילדים, אבל איש לא יכול לחיות בלי עתיד.
יש לנו עתיד. המלחמה עומדת להסתיים.
ביום מן הימים, אבל מי יזכה לראות את זה?
אנחנו נזכה!
המלחמה שלנו כמעט הסתיימה. אפשר לספור את השעות!
אל תעשה את זה למשפחה שלי!
אל תבוא הנה ותמלא את ראשם בתקוות הכוזבות שלך!
אתה יודע איפה בזניקה?
אם אני יודע איפה בזניקה?
גילמתי שם את המלך ליר שלוש פעמים. "כזבובים"...
לילדים פרועים...
"כזבובים לילדים פרועים, כן אנו לאלים".
".הם הורגים אותנו להנאתם
אז ידוע לך שבזניקה נמצאת במרחק 400 ק"מ מכאן.
אז מה אכפת לי?
הצבא האדום נמצא שם הערב. אולי אפילו הם קרובים עוד יותר.
סטאלין בישר לך באופן אישי?
בסוד מוחלט , רק בינינו,
ורוזה וגב' פרנקפורטר...
ואברון ויהודית.
יעקב חיים סיפר לי.
יעקב חיים, מוכר החביתיות הנודע.
אם הוא אמר, זה בטח נכון.
יש לו רדיו.
אנא, אל תגלו לאף אחד. זה עלול לסכן אותו.
לא אמרת על כך שום דבר.
הקשבת לרדיו!
אל תדאגי, אין תקע.
ועכשיו אנתץ אותו לרסיסים.
סגרי את הדלת.
לא נוכל להקשיב לרגע?
תסלחי לי.
מה יקרה כשלגסטפו יסתבר שלמוכר החביתיות יש רדיו?
הם יערכו חיפוש בגטו. ומה הם ימצאו? את הרדיו הזה.
אוכל להסביר שמעולם לא האזנתי לו. הם יירו בי בכל מקרה.
ולהדרן, הם יתלו אותי בכיכר, לצד חיים האידיוט!
בוקר טוב!
- בוקר טוב, יעקב. - טוב לראות אותך, טוב לראות אותך.
אז מה חדש?
שום דבר מיוחד, אתה יודע. אשתו של קוורץ עזבה אותו.
לאור הנסיבות, זה נראה קצת חסר טעם.
חבל מאוד.
אתה יודע, נשים. מאז האדם הראשון.
מה אתה אומר.
אתה יכול לעכב את הנשירה שלי?
כמה זמן אנחנו חברים?
במה זה קשור לנשירה שלי?
'יש לך החומר הירוק שנתת לסטמטיץ?
אתה בא לכאן בכל יום להתגלח בחינם ואתה לא אומר מילה על רדיו.
איזה רדיו? יש לי רדיו כמו שיש לי תפוחי אדמה.
- כולם יודעים שיש לך רדיו. - מה זאת אומרת, כולם יודעים?
השמועה מתפשטת מהר, ממש כמו השמועה על אשתו של קוורץ.
באמת? אז עד הערב, גם הגסטפו יידע.
החבל עדיין אצלך? אני צריך אותו.
מישה אומר שהרוסים הרגו כל כך הרבה גרמנים...
עד שהטנקים חצו את הנהר על הגופות שלהם.
- זה מה שמישה אמר? - כן. זה נכון?
זה נכון?
חיפשתי אותך. אני רוצה שתהיה הראשון שיודע שרוזה ואני מאורסים.
- מזל טוב! - תודה.
אבל מה עם החדשות שלנו?
רק סיפרתי למשפחה שלי, ולחברים, ולפרנקפורטר.
שמוק ! סיפרת לספר.
לספר. הפה הכי גדול בעיר.
רוצח.
מצטער, יעקב. רוצה בן זוג?
יעקב, אתה צריך בן זוג?
אתה צריך בן זוג, יעקב?
הוא בן הזוג שלי!
לא! אני עובד עם שמואל.
אני בן הזוג שלך, יעקב. אני.
די. אני לא יודע כלום.
כמה קילומטרים הם התקרבו היום?
רד ממני.
סליחה. החבר שלך, יעקב, סיפר לך משהו על החזית?
הוא ביקש ממני לא לגלות.
מה?
BBC-הוא יכול לקלוט את ה?
בטח ?BBC.
- בבקשה, תן לי משהו. - לך מכאן.
אל תגיד לי שלא האזנת מאז אתמול.
אתמול? אתמול היתה תוכנית של מוסיקה לריקודים.
אולי אחרי העבודה אלמד אותך לרקוד טנגו.
לעזאזל!
שמע.
היתה תוכנית מוסיקה אתמול.
מוסיקה רוסית.
אני אומר לך, אנחנו לא נזכה לראות את הרוסים.
לא נזכה לראות את הרוסים, מה? אז מה אלה?
מר פרנקפורטר, הרוסים...
עומדים להפציץ אותנו.
אלה החדשות הטובות?
גרמנים.
לי הם נראים גרמנים.
לפי המידע שלך הם נסוגים מול מתקפה רוסית.
הם טסים מזרחה ו...
תשתמש קצת בראש שלך.
אם הגרמנים נעים בכיוון הזה, לעבר בזניקה,
וגם הרוסים נעים לשם, כך הם אומרים...
לשם, בדיוק.
אם הרוסים שם, הם לא יישבו ויערכו פיקניק.
לא נראה לי.
- תמורת הלחם, שלוש לפתות. - שתי לפתות!
לא. שתי לפתות זה חצי לחם.
שלושה רבעים, רק משום שזה אתה.
גנב!
להתרחק מהרכבת.
אל תירו! אנא, אל תירו!
רומן, שמעתי קולות מהקרון.
השתגעת? בוא, בוא.
ההצגה נגמרה!
חיזרו לעבודה!
שמעתי קולות, אני אומר לך.
תעמיד פנים כאילו יש שם רק תפוחי אדמה.
כן, ההמצאה הגרמנית האחרונה: תפוחי אדמה מדברים.
אלה קולות של אנשים! אנחנו צריכים לדבר איתם.
מה אתה יכול לומר לאנשים מתים?
מה יש לך, יעקב?
אמרת לנו שהרוסים יגיעו לכאן בכל רגע.
- אתה רוצה להשאיר את זה לעצמך? - זה לא עסקנו.
מה יש לך?
שב.
יש להם זכות לדעת.
תאכל.
לא רוצה לאכול.
הצילו, בבקשה!
מישהו שומע אותי?
נודע לנו שהרוסים כבר קרובים לכאן.
הם בבזניקה.
כולנו ראינו את המטוס.
כן, אנא, האמינו לי.
אתם לא מבינים.
יש לנו רדיו!
גם אתה רוצה למות?
זה בגללך!
היית חייב להכריז מעל הגגות שהמלחמה הסתיימה?
תראה לאן זה הביא אותנו!
אל תאשים את עצמך.
אם הרשל רצה להציל את העולם, זו היתה הבחירה שלו.
אנחנו צריכים עוד יהודים כמו הרשל.
לפחות הוא ניסה להפיח תקווה באנשים.
הוא גיבור, כמוך.
אני לא גיבור.
אני מוכר לביבות.
מוכר לביבות שיש לו רדיו.
שזה עתה הרג חבר.
אם תתלה את עצמך, אני אהרוג אותך.
- אתה מתכוון להקשיב ללונדון? - לך מכאן.
אני לא עומד בזה יותר. אתה חייב להגיד לי.
הרוסים...
אין רוסים! אין רדיו! אין כלום!
מבין?
למה אתה מתכוון?
אני מתכוון שאין לי שמץ של מושג איפה הרוסים.
אני שקרן. טוב?
אתה תשרוף אותן. תן לי לעשות את זה.
אני מסוגל לטגן פטריות יפה מאוד.
אני יודע. ניהלתי מסעדה לפני המלחמה.
מסעדה?
מסעדה נחמדה מאוד.
הכנו לביבות. את יודעת, חביתיות מתפוחי אדמה.
ובלינצ"ס, ממולאים בריבת משמש.
ובקיץ, הכנו גלידות ומיצי פירות.
אשתך עבדה איתך?
למה את תמיד שואלת שאלות?
למה אתה אף פעם לא עונה עליהן?
כבר אכלתי.
תאכל. אחרי שתאכל, תוכל לנקות.
אני שונא לנקות.
אני בישלתי, לא?
כשהמלחמה תסתיים, אוכל להיות מלצרית?
מה עם לימודים בבית הספר?
אלך לבית הספר בבוקר, ואחר כך אשרת לקוחות.
לא תצטרך לשלם לי, רק תן לי לאכול חביתיות כאוות נפשי.
ממש כמו קובלסקי.
פיתחי את החלון.
תראה, חברך המתאגרף.
הם רבים?
אולי אחר כך הם יריבו.
נראה שמישה סבור שהמלחמה הסתיימה.
הוא מנסה לשכנע אותה לבוא לדירה שלו.
היא לא רוצה ללכת?
- היא רוצה מאוד. - אז למה היא לא הולכת?
את תגלי כשתגדלי.
מתי?
מספיק עם השאלות.
רוח,
אם הרוסים הגיעו לפריי,
תקישי פעמיים.
תשאלי משהו מועיל, כמו איפה הבת שלך בשעה כזאת.
- היא עם מישה. - מזה אני חושש.
הוא בקשר עם הטיפוס הזה, חיים. הם יגררו גם את רוזה לתוך זה.
מצד שני, אם רוזה לא ישנה בבית, מוטב כך.
אם יעצרו אותנו , היא לא תהיה כאן.
גם כן נחמה.
הימים קשים. שיעשו מה שהם רוצים בלילות שלהם.
נו? הקשבת לרדיו? יש חדשות מהחזית?
הרוסים הפילו את המטוסים?
תפסיק לענות אותי. הגרמנים עושים את זה יפה מאוד.
שמואל.
הוא התאבד?
הוא לא היה צריך. הוא פשוט נכנע ומשך את השמיכות עד לסנטרו.
זה מעשה טיפשי מצד שמואל, עתה כשהרוסים קרובים כל כך.
כי הם קרובים, נכון?
כן, פרופסור.
מה?
ברדיו אומרים שכן.
ובכן, חנה,
האמת יכולה להרוג.
שמואל מת כי סיפרתי לו את האמת.
והרשל המשוגע מת...
כי הוא האמין לחדשות מרדיו שאינו קיים.
אז גם זה מסוכן.
כל מה שאני עושה יוצא לא בסדר.
הרעב לתקווה גרוע מהרעב לאוכל.
אז מה חדש?
אני צריך להאכיל אותם במשהו , חנה.
אבל במה?
יחידות מהארמיה ה 16,
בגיבוי להביורים של גייסות המחץ...
מחטיבת לנינגרד...
מתקדמים עם יחידות משוריינות...
של הבריגדה השישית של סטאלין...
בכיוון מזרח, תחת חיפוי אווירי מסיבי.
לכיוון מזרח?
הם נעים לכיוון הלא-נכון.
זה רק תרגיל הסחה,
כדי לבלבל את הגרמנים.
בדיוק.
למה שיודיעו על כך ברדיו?
זו אסטרטגיה.
כדי שהגרמנים יחשבו שהם פולשים לסין.
זכור, זאת מלחמת עולם.
בדיוק כך.
לדוגמא,
באפריקה, יש שבטים של קניבלים...
שמעולם לא ראו אדם לבן.
אנחנו לא רוצים חדשות על קניבלים.
למה לא?
אנחנו רוצים לדעת אם הרוסים יגיעו לכאן.
מבחינה טקטית, הם נסוגים, אבל מבחינה אסטרטגית, הם מתקדמים.
מה זאת אומרת?
אני אראה לך.
זו החזית.
כאן בזניקה. הרוסים הגיעו לשם.
הנה פריי. היא בידי הגרמנים.
כאן הצטלבות מסלולי הרכבת ברודנה.
על זה חיל האוויר הגרמני הגן אתמול.
בדיוק כך!
הגרמנים לא רוצים שהאמריקאים יפלשו.
גם האמריקאים במלחמה?
הם לא אמרו שהם שם. יש להם בעיות משלהם.
הם נלחמים בחזית אחרת. לעת עתה, הם שולחים טנקים.
טנקים? כמה?
לא הרבה, אבל מספיק.
חדשים, ישר מהאונייה בשיקגו.
שיקגו?
איך אתה יודע שהם היו אמריקאים?
לומדים להבדיל ביניהם.
לטנקים אמריקאים יש רעש אחר לגמרי.
איזה מין רעש?
רעש נקי.
כן, אפשר לשמוע את הקרנות.
- של הטנק? - לא, של התזמורת.
הם שלחו תזמורת ג'ז כדי לעודד את החיילים.
- סקסופון? - קלרינט.
זה נשמע כמו התזמורת של בני גודמן.
- גם זמרות? - שלוש.
- האחיות אנדרוז? - אולי בנות הדודה שלהן.
לא יודע, זה נשמע יפה.
וכל הזמן ברקע, יכולתי לשמוע את התותחים הרוסים.
זה הדבר הכי יפה ששמעתי בימי חיי.
אתה יודע, תזמורת ג'ז,
ארטילריה, הכל.
נראה שהשחרור כבר קרוב.
חיים אולי אינו המשיח, אבל הוא יכול להיות נביא.
נביאים נושאים את דבר אלוהים!
כל מה שיש למוכר החביתיות הזה הוא רדיו!
הוא אומר מה שגם ישעיהו אמר:
בני ישראל, אוציאכם מעבדות.
עבדות...
אם זה מה שהגענו אליו בעקבות ישעיהו,
אני משתוקק לראות את התוצאות של מוכר החביתיות.
חייבים לעצור אותו.
כן, זה טירוף.
אני יודע, חנה,
אבל התחלתי להמציא דברים...
שאני כמעט מאמין בהם.
כן, אני יודע.
העניין הוא, מה אמציא מחר?
בכל חיי, ההמצאה הכי גדולה שלי היתה חביתית משמש.
לביבה.
גולת הכותרת של השגיי:
לביבות ושקרים.
מה את עושה שם?
תראי מה הכנתי בשבילך.
אני לא רעבה.
מה זאת אומרת, את לא רעבה?
זה מרק לפת, מלפת אמיתית.
זה טעים. תטעמי.
לא, תודה.
לא אכלת חתול, נכון?
מובן שלא.
אז זה בגלל הפטריות.
- הפטריות היו מקולקלות. - אל תדאג.
מוטב לא להיות רעב מאשר להיות רעב, לא?
נחש. יש לו רדיו בעליית הגג, רוזה.
הוא מנסה להגיע ללונדון, אני בטוח.
אתה מתכוון להתחתן עם יעקב חיים או איתי?
אנחנו לא האנשים היחידים בעולם.
תחשבי על מחתרת ההתנגדות שאפשר לארגן בגלל הרדיו הזה.
אולי אני צריכה להתנגד יותר,
ואז תשים לב אליי קצת יותר.
את רוצה יותר תשומת לב?
אולי.
לכו לישון.
נפוליאון תמיד דאג לשנת לילה טובה...
לפני הקרבות הגדולים שלו.
והוא הצליח לא רע.
לך, לך, חתול רע! הסתלק מכאן!
משהו קורה שם, אני יודע. אני חייב לראות לאן הוא הולך.
- מישה, יש עוצר! - אני יודע!
ומה אם הרוסים יתקפו בשעה שאני שוכב כאן? איפה הכובע שלי?
אני אוהב אותך, את יודעת את זה.
גם אני אוהבת אותך.
בואי, תראי, תראי.
מישה שלך עוזב את הבת שלנו כדי להתרוצץ עם יעקב.
צריך לעשות משהו בקשר לשטויות האלה.
מישה! הבהלת אותי!
גם הסנוב הזה, קירשבאום, בעסק? למה? כי הוא רופא?
כן, כי הוא רופא.
לך ! עזוב אותי!
אתה חושב שאני טיפש, אבל אני לא טיפש.
לא, אני יודע מה קורה.
שמעת ידיעה מלונדון ועכשיו אתה הולך לספר לקירשבאום.
קיבלת יותר מדי מכות בראש, מישה.
ערב טוב.
הפרופסור לא מקבל חולים בשעת לילה כזו.
אני ידיד אישי של הפרופסור.
עמית למקצוע ממגרש העמסת המשאות.
- מה שמך? - יעקב חיים.
יעקב חיים הידוע?
חשבתי שאתה הרבה יותר גבוה.
גם אני.
היכנס.
פרופסור.
שב, בבקשה.
זו הדיפלומה שלי.
מלפני 40 שנה, יותר מ 40 שנה.
תמיד ידעתי שהדיפלומה הזאת...
תוכל להביא תועלת.
במה אוכל לעזור לך?
יש אצלי ילדה בעליית הגג.
אני רופא, לא כומר מוודה.
לא, אנא, היא רק בת 10.
היא ברחה מאחד הטרנספורטים.
אני מטפל בה מאז. אני משתדל כמיטב יכולתי, אבל...
אני חושב שהיא חולה מאוד.
בוא.
- אראה לך את בית המרקחת שלי. - תודה.
אין שם כלום.
הנה, תראה.
זה כל מה שיש לי.
התרופה היחידה שאנחנו יכולים להציע לה
היא אחת מהחדשות הטובות שלך,
כמו הטנקים האמריקאים.
אפילו אם תזמורת הג'ז היתה קצת הגזמה.
בני גודמן!
לא נראה לך?
יש לך תרופה נהדרת, יעקב חיים. ממש נהדרת.
אני מעריך מאוד את מה שאתה עושה, באמת.
בוא נלך לבדוק את הידידה הקטנה שלך.
אסתר, תביאי לי את התיק ואת המעיל שלי, בבקשה.
חביתיות...
אלוהים אדירים!
פתח, זה אני! קובלסקי!
אתה זקוק לגילוח דחוף?
הרוסים יגיעו בין אם לחיים יש רדיו ובין אם לא, נכון?
אין לי מושג על מה אתה מדבר.
אתה ואני עוסקים באותו מקצוע.
מי מבין לנפש האדם יותר מאשר ספרים ושחקנים?
לך יש הבמה שלך, ולי יש הבמה שלי.
אני מעז לדרוך על הבמה שלך כדי להביע באוזניך תחינה:
אמור לחברך יעקב להרוס את הרדיו לפני שזה יהרוס אותנו!
להרוס את הרדיו?
ידידך, יעקב, מתכנן מרד.
זה מגוחך. הגטו הזה הוא לא מהזן המתקומם.
אפילו המחשבה על כך היא חילול קודש.
יהודים שמים את מבטחם באל כדי שיגן עליהם!
חייבים להודות שסוג כזה של חשיבה לא עזר לנו יותר מדי.
אם אתה לא מאמין לי בנוגע למרד, תענה לי על זה:
למה יעקב והמתאגרף מסתובבים בחוץ בשעות העוצר?
מישה בעסק?
עד הצוואר!
טיפש, טיפש!
אלוהים! כל אחד עלול לראות אותנו כאן!
מה אתה חושב, שאין להם עיניים?
שקט!
פרופסור, זה באמת חשוב לי מאוד.
זה לא רחוק. הנה, מכאן.
מישהו יכול להגיד לי מה קורה כאן, בבקשה?
אתה רואה? מה הוא עושה בחוץ בשעת לילה כזאת?
ומה אנחנו עושים בחוץ בשעת לילה כזאת?
מה זה?
כשהאדם מאבד את יראתו מפני האל הכל-יכול...
הוא מסוגל לעשות הכל.
אני מקווה מאוד לא לגלות דברים גועליים על יעקב חיים.
למה אתה מתכוון, דברים גועליים?
ענייניו הפרטיים אינם העסק שלנו. חפשו את הרדיו!
רק אידיוט יסתיר רדיו במטבח.
אולי כדאי שננסה במרתף.
רעיון טוב.
כן, במרתף.
בואו.
בוא נסתלק מכאן.
מכאן, פרופסור.
אלוהים אדירים! הוא כאן!
לא מהר כל כך.
רק עוד קומה אחת.
הסתתר!
שתוק.
לאט יותר, יש לי בעיות בלב.
- אני מותש. - הנה, כאן.
רגע, רגע, רגע.
אני חייב לנוח, חייב לנוח.
ומה אם הרוסים יגידו דבר כזה?
אתה צודק.
קירשבאום שייך למחתרת, אני מוכן להתערב.
זה בעליית הגג!
יעקב, יש גנבים בדירה שלך.
בדירה שלי?
מה יש לגנוב כאן?
בואי...
תשכבי...
ותעשי כל מה שהפרופסור אומר לך.
בואי נראה.
תוציאי לשון כמו צפרדע שמנסה "לתפוס זבוב, ותגידי "אה.
זה רק כאב בטן קטן.
יותר מדי גלידה,
או אולי שוקולד.
היא חולה מאוד.
מים רתוחים בלבד,
ואולי קצת מהתרופה שלך.
זה כאן.
אם הם מאזינים לרדיו, אנחנו ניחשב לשותפים לדבר עבירה.
אלוהים אדירים!
מוטב שנמתין להם שם.
אתה צודק. בהחלט צודק. בואו נצא מכאן.
מה אתם עושים כאן?
אלוהים אדירים, קובלסקי! גם אתה?
כן. אתה יודע, אני חושב שמוטב כך. באמת.
אני לא יודע אם אתה מודע לגודל הסכנה שאנחנו נתונים בה.
יש מלשינים נואשים בגטו , שמוכנים
לעשות הכל תמורת כמה תפוחי אדמה.
לפיכך, אני מתחנן אליך כאב וכבעל...
אנא, השמד את הרדיו לפני שהגרמנים יידעו על כך.
אתה רוצה שאשמיד את הרדיו שלי?
כן.
בסדר.
אני אשמיד אותו.
זה עניין מסוכן, אני מודה.
להשמיד את הרדיו.
אבל מאז שמר חיים הסכים לחלוק עמנו את המידע...
לא היה אף מקרה התאבדות בכל הגטו!
- זה נכון? - זה נכון!
הפרופסור צודק.
- צודק מאוד. - תחשוב על זה.
זה מציל חיים.
זו סיבה טובה מאוד לא להשמיד אותו.
יש לי הצעה.
מה?
נוכל להאזין לחדשות הטריות ואז להשמיד את הרדיו.
רעיון טוב.
אלוהים, האידיוטים האלה רוצים לעשות הרע בעיניך שוב!
עצור אותם! אני מתחנן!
הפסקת חשמל.
זה נס!
מצטער, רבותיי.
אין יותר רדיו. אין יותר חדשות.
לילה טוב, תודה שבאתם.
אין חשמל.
זו חבלה מכוונת.
- זו חבלה מכוונת של המחתרת. - המחתרת?
מספיק!
- בואו נחזור. - אנחנו לא יכולים לחזור!
תודה.
זה נס.
לא, זו חבלה מכוונת.
- זה נס. - לא, זו חבלה מכוונת.
- נס! - חבלה מכוונת, אני אומר לך!
נס, נס, נס!
שתוק!
קחי, שתי.
את חייבת להחלים,
כי ההורים שלך חוזרים.
וכשהם יחזרו , נערוך את המסיבה הכי גדולה שהיתה אי פעם.
תכף אחזור.
זה נכון שיש לך רדיו?
גם את?!
אנא. שמעתי שיש לך רדיו. אני רוצה לראות אותו.
הייתי תינוקת כשלקחו לנו את הרדיו.
אם את מבטיחה לי שתחלימי,
אני מבטיח לך שתוכלי להאזין לרדיו שלי...
אם החשמל יחזור.
אתה באמת מתכוון לזה?
נראה לך שאשקר לך?
- אז מה חדש? - חדש? אוי!
כולם חושבים שהיית מרוצה מהפסקת החשמל.
זה רצון האל.
אני חושב שהחומר הירוק פועל.
סטמטיץ' לא התלונן.
אני יודע שאני לא חבר במועדון,
אבל אולי תרצה לשמוע את הרעיון שלי בכל זאת.
- לא. - אתה רואה?
מר חיים, מישה חשב...
שאם לא מגיע חשמל אל הרדיו שלך,
תוכל להביא את הרדיו אל החשמל.
על מה אתה מדבר?
על חשמל.
אתה רואה? רק רחובות מסוימים מנותקים.
נוכל להביא את הרדיו לכאן.
להביא את הרדיו לכאן?
זה רעיון מצוין.
הרעיון הכי טוב ששמעתי בימי חיי.
איזה רעיון מצוין. להביא אותו לכאן.
בהחלט. נציב שלט גדול בגרמנית ובפולנית...
כדי שכולם יידעו שיש לי רדיו בחנות.
אני אוכל לגבות דמי כניסה בתעריף מוזל מהגסטפו ומהחיילים.
נציב רמקולים. אוכל למכור משקאות קלים.
אולי גם ריקודים בין דיווחי החדשות?
אני אגלח את החיילים לפני שיתלו אותי.
אני אגיד לך למה זה לא יצליח.
אני מכיר אותו יותר טוב מכולם.
הוא לא מוכן ללכלך את הידיים שלו,
שלא לדבר על להשאיל לך את הרדיו היקר שלו.
אתה רומז שאני קמצן?
אז איך קוראים לאדם שמקבל תגלחת יומית במשך ארבע שנים...
כשהתמורה היחידה שהוא נותן היא ריח של חביתיות?
חשבתי שאתה חבר שלי.
חברים יכולים להגיד דברים זה לזה.
אז אפשר ללכת ולהביא את זה?
- ומה אם הגרמנים ימצאו את זה? - ומה אם הם יפגעו בו?
חבל שלא נשארו ילדים.
יכולנו לשים את זה בארון קבורה של ילדים.
הגרמנים לא שמים לב לילדים מתים.
- בואו. - לא. אי אפשר.
- למה? - זה לא יעבוד.
לא, הוא לא ייתן לך לעשות את זה.
הוא יגיד שזה גוזל יותר מדי חשמל.
- עכשיו אתה רומז שאני קמצן? - אתה לא?
- אני קמצן? - כן.
- אתה קמצן! - אתה קמצן יותר!
אתה אמור לקבל חביתית תמורת גילוח.
אבל אתה לא אוכל רק אחת. אתה אוכל 5 חביתיות בכל בוקר.
אתה ממלא את הפרצוף שלך עד שאתה לא יכול לקום!
תביא את הרדיו הארור! אני אראה לך איזה קמצן אני!
לא, אתה לא עד כדי כך קמצן.
עכשיו אתה בן אדם.
ומשוגע! קובלסקי, חכה!